Az Austerulai Háború

A fegyverek csörgése elhalkult északon. De a világ másik felében újra kard csengett kardal. Az Austerulai vagy más néven, Délszigeten a tündék rokonai építettek birodalmat maguknak, mely az idő elteltével az egész szigetet meghódította. De ez a hódítás mások útjában állt. A Délszigeten élő erdőjárók megtörve az ellenség erejétől a sziget északkeleti részét betöltő fenyvesekbe vonult vissza. A tündék hercegségeikben dolgoztatták az ottmaradt erdőjárókat. Sokan közülük a Palotavárosba vonult vissza, annak is a nyugati felébe az Nemorosai Csarnokba. Felőlük társaik soha többet nem hallottak. Az évszázadok csak teltek. Austerula virágzott a tündék gyarapodtak. A Palotavárost választották fővárosuknak, és annak ura volt az egész sziget királya. A tünde nagykirályok örökös háborúban álltak a megmaradt erdőjárókkal, akik sokat zargatták határaikat. Megunva a folytonos támadásokat, a hetedik nagykirály Exelon háborút hirdetett ellenük. Seregeivel először Rózsavár felől rontottak végig a Nemorosai Csarnok mellet. A sereg komoran és csendben menetelt a roppant oszlopsorok árnyékában, a sötétet fürkészve. A Barnaerdő határánál ütköztek meg első ízben az ellenséges seregekkel. Habár a kilenc fejedelemségből csak négy seregei harcoltak a csatában, így is túlerőben voltak a Barnaerdei erdőjáró fejedelem katonáival szemben. A plerosi csatározásokban az erdőjárók seregeit megverték és Brauxot erődjének kivételével az összes erősséget bevették. Brauxot még az óriások építették, így falai elég magasak voltak, hogy feltartóztassák a tünde sereget. A Barnaerdei fejedelem követeket küldött az Ezüsterdei és Vaserdei fejedelmekhez, de azok elutasították a segítséget, mert épp a Nyugatparti nagyfejedelem ellen vívták szabadságharcukat, megunva a folytonos háborúikat a tündék ellen. A negyedik Felszíni fejedelem pedig vasököllel zúzta szét az ellenállásukat, és újabb háborúba kényszerítette a megfáradt erdőjárókat. Az egyesült seregek már nagyobb erőt képviselve, megtámadta a Fundoklia völgyet. A völgy jól megerősített erődrendszer védte, így fel tudták tartóztatni az erdőjárók seregeit, ami így nem hozott akkora sikereket, mint várták. Néhány erőd elfoglalása után már védekezniük kellet a beérkező másik négy fejedelem seregével szemben. Brauxot ostroma pedig kezdett egyre kedvezőtlenebbül alakulni a fejedelmi seregek számára. A tél beköszöntére a tündék bevették az erődöt, és továbbmentetlek a barnaerdei fejedelemség szívébe. A Barnaerdei fejedelemség elesett. A megmaradt seregek az Ezüserdei fejedelemség felé verekedték magukat. Az erdőjáró nagyfejedelem, az Ezüsterdei seregeket küldte megsegítésükre. A vaserdei seregekkel pedig tartotta a Fundokliai határokat, míg maga Argeunatus ellen vonult a Ferraruxi seregekkel. A barnaerdei seregeket megsegítő ezüsterdeiek sikeresen visszaszorították a tündéket, amíg szövetségeseik visszavonultak a Fentir fennsíkra. De a tünde seregek erejüket összeszedve újra támadásba lendültek. A Fundolika völgy határán folyó küzdelmek még az erdőjárók sikereivel zárultak, de tudták, hogy nem tarthatják sokáig a vonalaikat. Argeunatus ostroma viszont az erdőjárók javára kezdett alakulni. A tündék, megrémülve hogy elveszthetik Argeunatust visszavonultak az ezüsterdei területekről és felmentő sereget küldtek a szorongatott erődnek. A felső erődök már az ellenség kezében voltak, így a segítség a lehető legjobb pillanatban érkezett.